top of page
![](https://static.wixstatic.com/media/60dab1_927b6402e47b4cb0a2af35a8e8853851.jpg/v1/fill/w_288,h_245,al_c,q_80,usm_0.66_1.00_0.01,blur_2,enc_auto/60dab1_927b6402e47b4cb0a2af35a8e8853851.jpg)
KULIN BORBÁLA
Catullus, 3. carmen
(Lugete, O, Veneres, Cupidinesque…)
Ó, vége! Elveszitettük! Itt a vége!
Sírjunk összeborulva, jó szivűek!
Elment hát közülünk a törpehörcsög,
szívem hörcsöge, párom úgy imádta,
tényleg, mindene volt az a kisállat!
Mert hát rém cuki volt és úgy kötődött
hozzá mintha az édesanyja volna!
Nem kalézolt el soha az öléből,
kolbászolt fel-alá-fel és keresztbe,
s közben csak neki hörcsögött, de folyton.
S most, sötétben, arrafelé motoszkál,
honnan nincs, aki visszatérni tudna!
Átkozott légy, ó, te, sötét enyészet,
minden báj, gyönyör undok elnyelője,
mondd miért kellett neked épp e jószág?
Ó, gonosz sors! Ó, te szegény, te hörcsög!
Látjátok mit okoztatok ti ketten?
Drágám két szeme vérvörösre sírva!
bottom of page